Denne film er hverken en anklage eller en tilståelse-
-og allermindst et eventyr. For døden er ikke noget eventyr-
-for de, der står ansigt til ansigt med den. Filmen prøver at skildre-
-en generation af mænd, som, skønt de undslap granaterne-
-blev ødelagte af krigen.
Han er kendt som Kat, men han hedder Stanislaus Katczinsky.
Han er vores gruppeleder og har næse for god mad og dårligt vejr.
Men især for god mad, når der ikke er noget at få.
Mit navn er Paul Baumer, og jeg er 18 år. For nogle måneder siden-
-var seks af os klassekammerater. Vore hoveder var fulde af viden-
-idealer og håb...
Josef Behm - skal læse teologi.
Albert Kropp - skal læse jura.
Friedrich Müller - skal læse alt.
Franz Kemmerich - skal være forstmand
Peter Leer - skal rejse og elske.
Vi er sammen med vore venner. Tjaden, låsesmed inden krigen.
Han spiser mest af alle.
Haie Westhus, en god mand at have ved sin side.
Detering, landmand, som kun tænker på sine heste, gården og konen.
I flere måneder har vi kæmpet mod franskmændene. De angriber os-
-og vi angriber dem, og så er det deres tur til at angribe os igen.
Det er benet. Han var heldig.
Han skal nok klare sig.
I er vores tapre unge. Tapre unge bliver tapre helte.
Det er min pligt og en ære for mig at forberede jer-
-på den rolle, I skal spille i denne store krig.
Vort land har brug for karakter- faste og viljestærke mænd.
Jeg skal forberede jeres hjerner, så I bedre kan træne jeres kroppe.
For jeres kejser, for jeres fædreland...
...og for jeres Gud. Fædrelandets skæbne hviler på jer-
-og verdens skæbne ligger i vort fædrelands hænder.
Tyskland er succes'ens nation, kulturens nation...
...videnskabens nation, ideernes nation...
...Beethovens nation, ligesom Schillers og Goethes...
Baumer?
-Hvad er det? -En fugl, sir.
-En lærke? -Ja. Den sad i vindueskarmen.
-Og den her streg...? -Det er vinduet.
Du er her ikke for at tegne, skrive digte eller for at drømme.
Vel, Baumer?
Mine herrer, I har bestået jeres eksamen. Jeres skoletid er forbi-
-og nu er det pligtens tid... der begynder.
I kan gå. - Hr. Baumer, du bliver her.
Cigaret?
-Nej, tak. -Nå, du ryger ikke?
En dårlig vane. Men udelukkende gode vaner skaber en kedelig person.
-"Kun arbejde og ingen sjov..." -"...bliver man kedelig af."
Nemlig. Noget har du i det mindste lært.
Leg og arbejde... Nu har du taget din eksamen, og legens tid er forbi.
Du er en drømmer, som tegner og skriver. Men nu er du en mand.
Med pligter over for fædrelandet.
Tager du hvervning med det samme? Ja, ja! I tager alle hvervning-
-og som én mand begiver I jer af sted for at tjene fædrelandet.
Jeg ved, at jeg vil blive stolt af dig.
En vidunderlig dag. Alle har spist for to, og posten er kommet.
Græsset svajer som lange spyd, hvide sommerfugle flyver i vinden.
Hvor tit har vi de seneste dage været døden nær? Tænk ikke på det.
Lad os nyde verden. Alting er nyt og modigt.
Rød valmuer, god mad, cigaretter og sommerbrisen.
Paul...
Vi skal besøge Kemmerich.
Søster, ved De, hvor Franz Kemmerich er?
Franz...
-Hvordan har du det? -Nogen stjal mit ur.
-Jeg advarede dig, Franz. -Jeg ved det...
-Du kommer snart hjem. -Tror du?
Jeg føler mig... Jeg har det fint.
Men min fod... den gør så ondt. Og den er kold.
Smerten er din billet hjem. Vær taknemmelig for den.
Om en uge sidder du og tyger en cigar og fortæller løgnehistorier...
-...til Katarina Hammerschmidt. -Vi tog cigaretter og ost med.
Læg det under sengen. Gem det. De stjal jo mit ur.
-Tager du dem her med hjem? -Hvorfor ikke?
Der får du ikke brug for støvler. Vi kan bytte med...
-Min mor gav mig de støvler. -Jeg kan låne dem.
-Du er hjemme lang tid før os. -Du behøver ikke vente på orlov.
-Sygepasser! -De kommer aldrig...
-Vi skaffer en til dig. -Når du kommer tilbage...
-...kan vi være sammen igen. -Vi kommer igen i morgen.
Jeg kommer snart tilbage. Sørg for at finde mit ur.
Jeg holder selvfølgelig af Franz. Hvis jeg kunne redde hans ben-
-forcerede jeg gerne pigtråd. Men han har ikke brug for støvlerne.
Mine gør ondt. Hvorfor give hans til en sygepasser og ikke til os?
Han har ret, Paul.
Jeg ved det...
Flot, Kemmerich.
Fremragende!
De har amputeret mit ben.
Det kunne være værre. Wegeler mistede sin højre arm.
-Desuden får du lov at komme hjem. -Tror du?
-Selvfølgelig. -Tror du?
-Når du er ovre operationen... -Det tror jeg ikke.
Sig ikke sådan noget vås.
Jeg ville være forstmand.
Det skal du nok blive.
Der findes de mest fantastiske kunstige lemmer i dag...
-Du kan klare hvad som helst. -Hvis du finder mit ur...
...så send det hjem.
Du bliver sendt på rekreationshjem, måske det i Klosterberg.
Kan du huske, da vi tog dertil? Alle poppeltræerne...
...og bækken fuld af fisk.
Franz, når jeg kommer hjem, tager vi op i bjergene igen.
Så kan du fortælle mig om alle træerne.
Intet vil være anderledes. Vi skal være sammen igen.
Giv Müller... mine... støvler.
Lægen?
Hvor er lægen?
-Franz Kemmerlich er ved at dø. -Seng 26, amputeret ben.
Jeg har amputeret fem ben i dag. Tag du dig af det.
Vi har opereret siden fem i morges. Din ven bliver 1 7. dødsfald i dag.
Han må væk, vi skal bruge sengen. De ligger på gulvet her udenfor.
Paul, lov mig en ting. Tag dig af Franz.
Du ved, at han ser op til dig. Sørg for, at han ikke kommer i fare.
-Jeg skal nok tage mig af ham. -Tak. Gud velsigne dig.
Pas på din lillebror! Pas godt på jer selv.
Drenge, vågn op!
Op med jer!
Vågn op, der er mad!
-Kat, hvordan bærer du dig ad? -Tag med mig næste gang.
-Så kan du afløse mig en dag. -Du vil altid være her.
I må lære det, så I ikke behøver at sulte. Lyt til jeres lærer.
-Hvad ville han? -Nu er det tid til at arbejde!
-Alle skal tage hvervning! -Ja. - Også dig, Behm.
Men ikke i aften, for da skal vi være fulde!
Stil jer i tre rækker! Tre grupper!
Rør!
Godmorgen, mine unge herrer. Mit navn er Himmelstoss.
Korporal Himmelstoss. Jeg er jeres uddannelsesofficer.
Jeg bliver en god lærer. Ved I hvorfor?
Det, jeg lærer jer, vil I aldrig glemme.
Aldrig.
Giv agt! Rør!
Højre om!
Fremad, march!
Højre om, march!
Giv agt!
I løb, fremad!
Ned at ligge!
Op at stå!
En gang til!
Igen!
Baumer...
En gang til!
Igen!
Det skal du få betalt!
-Gevær, oppakning! -Nej, De må holde øjnene åbne.
Ned at ligge!
Træningstiden er forbi. Nu er I soldater i hæren-
-og parate til at kæmpe for kejseren og fædrelandet.
Ved frontlinjerne vil I forstå værdien og formålet-
-med alt det, I har lært her, som jeres befalingsmænd har lært jer.
Deres metoder kan have virket hårde-
-men I vil takke jeres lærere for det, I har lært.
De har lært jer at blive soldater i Guds, kejserens og landets tjeneste.
Gevær på skulder!
Højre om...
Til tåget.
Rygning forbudt!
Sådan... så er I her.
En ældre plejer at sørge for hver ny deling. I er den nye deling-
-og jeg er den ældre...
I har lært, hvordan man bliver soldater. Vi skal arbejde hårdt på-
-at glemme det. Jeg skal lære jer det praktiske... - Hør efter, dreng.
Jeg skal lære jer at skifte bleer ved fronten og at dræbe franskmænd.
Jeg vil snart døbe jer. Men først skal vi spise og sove-
-inden det er tid til at patruljere. I aften...
Drenge, så er der fyrværkeri. Franskmændene byder jer velkommen.
Hold jer tæt på Kat - og afvent mine ordrer.
I dækning!
Skyd de skadede heste!
Skyd dem så!
Er du gal? Du kan jo dræbe nogen!
Hvorfor? Hvad havde de gjort? Overhovedet ingenting.
Det er forkert at dræbe heste.
Så er franskmændene færdige! Lad os komme af sted.
Er alle til stede?
Nu har I smagt på virkeligheden. I vænner jer til det.
I er på vej til at blive soldater. Hold jer til mig, så klarer I jer.
Vi har været ved fronten et år. Nu er vi soldater, vi kender stedet.
Kemmerich er død, men også andre i vores klasse er døde eller sårede.
Risikoen er der for os alle. Hvis det brager, må vi dukke os-
-for vi ved aldrig, hvor granaten havner...
Jeg kan sprænges i et beskyttelses- rum eller overleve udendørs.
Enhver soldat tror på chancen og stoler på heldet-
-men ingen soldat overlever tusinde chancer.
Rotterne her er specielt ulækre. Vi kalder dem "ligrotter".
De har ondskabsfulde ansigter, og selv på tom mave-
-er det kvalmende at se deres lange, nøgne haler.
Lokkemaden er brød så råddent, at selv ikke vi spiser det.
Hvis vi lægger det i en bunke, så prøver rotterne at tage det.
En måde at fordrive tiden på.
Gas!
Gas - det mest frygtede våben af alle.
Vi husker de forfærdelig syn på hospitalet, hvor gaspatienterne-
-blev kvalt, når de hostede deres forbrændte lunger op.
Bedre at tage chancer på åbent land end at blive i skyttegravene.
De nye rekrutter giver os store problemer. Mellem fem og ti dør-
-for hver delingsfører, og de dør, fordi de er så uerfarne.
De ved ingenting, så de dør som fluer.
Giv mig et gevær!
Nej, vent!
Et barn...
Kun et barn!
Hvor lang tid er der gået? Uger, måneder... år? Kun nogle dage.
I går beskudt, i dag hvile. I morgen tilbage til skyttegravene.
Drenge, kom her. Se... I går den vej.
En anden må spise leveren. Jeg er på slankekur...
Min kone ville have brugt laurbærblade, basilikum, paprika...
...og indmaden ville have været noget særligt. Men alt i alt...
-Jeg har det som en konge. -lkke værst...
Det er ikke nogen dårlig krig. Du svarede ikke på mit spørgsmål.
-Hvilket spørgsmål? -Hvad vil du, når det er overstået?
-Drikke sig fuld, som alle andre. -Ja, og derefter hjem til mor.
-Hvad ellers? -Sig det, du skal ikke skamme dig.
Han skal læse teologi og blive præst.
Efter et år ved fronten tror du så stadig, at Gud eksisterer?
-Han vil altid eksistere. -Og dig? Tilbage til skomagerjobbet?
-Og til børnene. -Hvor mange har du?
Godt jeg er skomager, ellers blev jeg fattig af at købe sko.
-Flere kister. -En større ladning end normalt.
Hovedkvarteret er betænksomme. De, der skal fyldes i kisterne...
-Hvor gammel er du? -1 6.
Næste år kommer de direkte fra vuggen.
-Har du snittet i bajonetten? -Ja, sir.
-Hvem bad dig gøre det? -Under uddannelsen sagde de...
Hvis fjenden fanger dig med den her, så dræber de dig ikke.
De trykker øjnene ud på dig og fylder dem med savsmuld!
Ingen bruger den slags mere. Det er begge sider blevet enige om.
-Første gang ved fronten? -Ja, sir.
-Jeg er også menig. -Jeg troede...
Spaden er bedre. Et slag under hagen, så tyger hele hovedet af.
Den fungerer også som kølle. En slag mellem hals og skulder...
...gør, at han kan gå midt over. En bajonet sidder fast i ribbenet-
-og så skal man trække den ud. I mellemtiden er man en død mand.
Forstår du det?
-Hvor er jeres delingsfører? -Himmelstoss skulle møde os her.
-Hvem, sagde du? -Korporal Himmelstoss.
-Fra Oldenburg? -Det er løgn!
-Hævnen er min! -Han meldte sig vel ikke frivilligt?
Han gik for langt med nogle rekrutter ude i mudderpølen.
-I har vel hørt om mudderpølen? -Har vi?
Han var ved at slå dem ihjel, og han vidste ikke, at sønnen...
-...til den lokale dommer så på. -Derfor blev han sendt hertil?
Gud, jeg kan næsten ikke vente!
Se der...
Vi mødes igen...
Kropp, du kan vel huske mig? - Jaså, Müller er her også?
Leer, Behm... Baumer.
Min hukommelse fejler ikke noget!
Jeg sagde jo, I aldrig ville glemme, hvad jeg lærte jer. I har overlevet.
-Ikke Kemmerich. -Ham kan jeg ikke huske.
-Men I andre har hørt godt efter. -Når vi kommer til fronten...
-...så vend ikke ryggen til! -Hvad sagde du?
-Den store korporal Himmelstoss? -Hvem er du?
-Jeg stillede et spørgsmål! -Himmelstoss...
Der er et latrin et stykke herfra. Du skulle tage at hoppe i.
Jeg er din befalingsmand. Vil du stilles for en krigsret?
Ret ryggen og slå hælene sammen, når din befalingsmand taler til dig!
Deling, giv agt!
Højre om!
Fremad, march!
Tag det roligt. Det skal nok gå.
Har I set, når den eksploderer?
-Kan det slå franskmændene ihjel? -Jeg skal pudse mine støvler.
Du vænner dig snart til det. De bombarderer os altid sådan-
-inden de går over til storoffensiv. Vi er ikke i stand til at sove-
-og når de angriber os, er vi for trætte til at kæmpe igen.
-To døgn... hvor længe endnu? -Ikke så længe.
Hvorfor holder de aldrig op?
-Hvor skal du hen? -Jeg er tilbage om lidt.
Vent her, det er snart forbi.
Gå hen og sæt jer. I må styre jer!
-Hør! -Angreb!
Vi står ikke hjælpeløse og venter på at blive knust. Vi kan dræbe-
-for at redde os selv og for at hævne os.
Når vi ser deres ansigter, bliver vi dyriske mordere.
Hvis ens egen far sluttede sig til dem, ville man omgående dræbe ham.
Hvad fanden skal det betyde?!
Hvad foregår der dernede?
Hvor lang tid er der gået? Dage, uger, måneder... år.
Angreb, modangreb, antallet af døde vokser. Vinter, sommer.
Dagene er varme, og de døde ligger ubegravede. Når vinden blæser-
-mærker man den tunge og søde duft af blod.